- Erik. - Ragnar Lodbrok. Velkommen.
Også dig, Rollo.
Jeg gjorde, som du bød og tog de unge mænd med hertil.
Alle har svoret ved deres armringe, at de vil holde mødet hemmeligt.
Tak. Jeg vidste, at jeg kunne fæstne min lid til dig.
- Hvad laver vi her? - I har intet bedre at tage jer til.
I er dvaske og spilder jeres liv.
Hør, hvad manden siger.
Vi har bygget en ny båd.
Men den kan vi for første gang sejle vestpå.
Over det store hav til "England," hvor der venter store rigdomme.
Hvordan skal vi holde kursen støt ude på det åbne hav?
Vi har fundet en metode.
- Vil I have os med som besætning? - Ja, vi vil.
Jeg har Ragnars ord på, at alt rov skal fordeles ligeligt.
Hvis der er noget rov.
Hvad hedder du?
- Knut. - Jeg har hørt det fra mange, Knut.
- Det er bare historier. - "Bare historier..."
Bare historier?
Alt begynder og ender som historier.
Husk på, at jarl Haraldson befalede os at føre togterne østpå.
Jarlen ved intet om vores båd eller om navigation.
Han tillader ikke, at vi sejler vestpå.
- Han får os henrettet. - Ja, han gør.
Her får I lov at vise jeres værd i kamp. At imponere guderne!
Og til at finde større rov, end I nogensinde har set før.
Har I mandsmod til at følge os?
Jeg er med.
- Det er jeg også. - Og jeg.
Hvad med dig, Knut? Skal du med?
Ja. Jeg vil have en god historie, jeg kan fortælle børnene.
Vi sejler inden for et par uger.
Lad ingen uindviede vide noget om det.
Godt kast. Det var fint spillet.
- Ja? - Der er blevet afholdt møde, herre.
- Hvorhenne? - I Erik Marteinns hus.
- Var Ragnar Lodbrok der? - Ja, herre.
- Skal de have med øksen? - Det ville jeg gerne, men ikke nu.
Vi må vente og se.
Der kan kun være fordel i at vente og se.
Gloede du på min hustru?
- Har du været i seng med hende? - Nej, herre. Jeg sværger ved guderne.
Hvis hun vil i seng med dig, giver jeg min tilladelse.
Det kan ordnes.
- Hvornår sejler vi? - Jeg vil ikke have dig med.
- Hvorfor ikke? - Nogen skal vogte gården og familien.
Hvis jarlen får nys om det, kan han prøve at tage vores gård.
Det her skulle jo være vores livs rejse.
At sejle vestpå.
Jeg har drømt om det mange gange.
Og i mine drømme er vi altid sammen.
Hvad hvis der ikke findes noget "vestpå"?
Det bliver vores farligste rejse nogensinde.
Hvad sker der, hvis vi begge dør? Hvem tager sig af børnene?
- Rollo? - Du har ingen ret til at sige sådan!
Fint.
Tag du af sted.
Gør det. Så tager jeg mig af børnene.
Sigi...
Gå ud.
Det er koldt.
Vi får hurtigt varmen.
Hvem tror du, jeg er? Tror du, jeg vil besudles af et kryb som dig?
Jeg er jarlens hustru.
Nu ved jeg, hvem jeg kan stole på, og hvem der er falsk.
- Før ham bort. - Javel, herre.
Skaf jer af med ham.
Udenfor.
Op med dig.
- Min skat... - Forsvar dig.
Hvor vover du?
Er jeg ikke god nok?
Er jeg ikke stærk nok?
Hør efter.
Hør selv efter.
Har du glemt det? Jeg reddede dit liv!
Hvordan skulle jeg kunne glemme det? Du minder mig konstant om det.
Jeg er så vred på dig!
Stop!
Er I gale? Vil I slå hinanden ihjel?
- Det var bare et skænderi. - Det gør I aldrig mere.
I seng med dig.
Det er skønt at se pattegrisen lære galten noget.
Olafur overraskede mig. Tænk, at han af alle skulle gøre sådan.
En mands ære er hans liv.
Troede han virkelig, at jeg ville give dig til ham?
- Ære er en sjældenhed nu om stunder. - Ja.
Næsten lige så sjældent som tillidsværdige folk.
Så sandt, min kære. Vi har fjender overalt.
Overalt.
Det vil ikke lykkes for dem.
- Rollo. - Fint, Erik.
- Hvor er mit anker? - Det blev lovet mig til i dag.
- Måske løj smeden? - Det tror jeg ikke.
Hårlokken er hans datters.
Jeg sagde, at hun ville dø, hvis han gik til jarl Haraldson.
- Jeg kan ikke finde Knut. - Han er her ikke.
Han har heller ikke sendt besked.
- Det bekymrer mig. - Vi har mange bekymringer.
Men se. Nu forsvinder nogle af dem.
Det er dit, og det her er mit.
Herre.
Må guderne skænke os gunstige vinde og et roligt hav.
- Sænk dem ned. - Der er snart ebbe.
Kom her, trælkvinde.
Dæk ravneburene til.
Kan I mærke det? Det blæser op.
Gør klar ved årerne!
Kom.
- Ja? - De er sejlet af sted.
- Godt. Dem ser vi aldrig igen. - Men...
Men hvad?
Hvad hvis Ragnar har ret?
Der er ingen lande ude mod vest!
Forsvind.
Det er middag. Aflæs solskiven.
Fyld spanden.
Ikke for langt sydpå, og ikke for langt nordpå.
- Solskiven fungerer. - Hvordan kan vi vide det?
Verdenshavet holdes sammen af slangen Jormundgandr.
Den omslutter havet og bider sig selv i halen -
- for at tøjle bølgerne.
Men en dag fiskede guden Tor, Jords son, efter slangen -
- og han brugte et tyrehoved som agn.
Jormundgandr kom op fra dybet, og bølgerne slog mod land.
Slange og gud var lige stærke i den mægtige styrkeprøve.
Havet brusede omkring dem.
Men så fløj krogen slangen af munden.
Slangen vred sig fri -
- og søgte straks ned i dybet.
Snart var havet blikstille igen -
- som om intet var hændt.
Tor!
Der er storm på vej! Skal vi rebe sejlet?
- Floke, skal vi rebe sejlet? - Ja. Vi må rebe sejlet.
Og så må vi ro, for ellers kæntrer vi i bølgerne.
- Erik? - I hørte, hvad han sagde!
Telt!
Hjælp med teltet, Arne!
Frem med årerne! Ro!
Ro! Løft årerne!
Klostret Lindisfarne Northumbria, England.
- Er du bange? - Ja, Ragnar Lodbrok. Jeg er bange.
Men ikke for mig selv. For båden.
Tor hamrer på sin ambolt.
Han er vred på os. Han vil sænke os.
Det er sandt, at Tor svinger sin hammer.
Lynene er gnister fra hans ambolt. Men han er ikke vred på os!
Nu forstår jeg. Hvorfor skulle han være vred og ville sænke vor båd?
Forstår I det ikke? Han hylder os! Han bringer os godt nyt.
Han vil vise alle, at han ikke vil sænke båden. Han elsker den!
- Sæt dig, din galning! - Det er min båd. Guderne elsker den!
Hvorfor skulle jeg ikke være lykkelig?
Sæt dig ned, Floke!
Du kan ikke svømme.
Så du det, broder Athelstan?
Så du det? Sig, at du også så det.
Ja, broder. Jeg så det.
Det står skrevet. Tiden er inde.
Gud os hjælpe, broder Athelstan. Gud os hjælpe.
Fader Cuthbert!
Hvad nu, broder Athelstan?
- Alle ser tegnene. - Hvilke tegn? Hvad mener du?
I ved, at dommedag er nær. Jeremias forkyndte det.
"Solen skal formørkes, og månen ej afgive lys. Stjerner skal falde."
- Nok, for guds skyld! - Men det er sandt!
"Jeg så et uhyre stige af havet. Det havde syv hoveder og ti horn."
Så er det godt! Gå til sovesalen, og bed Gud om tilgivelse og ydmyghed.
Når stormen er omme, er alt vel.
Gør, som jeg siger.
Ja, fader.
Far!
Goddag, smed.
Hvad kan jeg stå til tjeneste med, herre?
- Du smeder vel ankre? - Ja, herre.
Har du smedet et for nylig?
Ikke for nylig, herre.
Har du smedet et anker for en mand ved navn Ragnar Lodbrok?
Det ville jeg kunne huske.
- Du må ikke gøre min datter ondt. - Hvorfor skulle jeg det?
Jarlen vil bare vide besked.
Smedede du ankeret til Ragnar Lodbroks skib?
Ja, det gjorde jeg.
Slip hende.
Læg din hammer.
Ingen vil gøre din datter ondt.
Kig ind i flammerne.
Vismændene siger, at vi kan se fremtiden...
...i flammerne.
Nej, lad være. Nej!
- Hvad ser du? - Min egen død.
Nej!
Der findes intet land mod vest.
Vi sejler ikke mod nye lande.
Kun længere ud på det åbne hav.
Vi er sejlet totalt og fuldstændigt vild.
Kauko, Leif. Vi har ladet os overtale af tåber.
Guden Loke må stå bag denne færd.
Den Svigefulde. Han får næring ved lidelse og kval.
- Ti! - Nej.
Hvis nogen er gal, så må det være dig.
Jeg har ikke lokket gode mænd til at ofre deres liv på et blændværk.
Jeg har ikke allieret mig med Den Svigefulde for at lokke os vestpå.
- Ud i det rene intet. - Frist ikke guderne!
Her er vi nu. Vildfarne. En sikker død venter os.
- Og for hvad? - Sæt dig. Ti stille.
Du lyder som Den Svigefulde. Måske er du ham, som sender os i graven.
Jeg forbander den dag, jeg mødte dig, Ragnar Lodbrok.
Det her skib er forbandet. Og vi er...
Lad ravnene flyve.
Hvis fuglene ikke vender tilbage, er der land.
Men hvis de vender tilbage...
Der er intet land i nærheden.
Måger!
Land!
Vi klarede det!
Ro! Ro!
Nu lader Du Din tjener gå, Herre
i fred og ved Dit ord
for mine øjne har skuet
frelsen, som Du har beredt
i hele folkets påsyn
et lys, der oplyse hedningerne.
Sur sejlet!
Sænk årerne!
Skynd jer!
- Hvorfor lod man stormklokken ringe? - De er her!
- Hvem er her? - Helvedets dæmoner!
Lås dørene og bliv inden døre. Alle sammen!
De ved, at vi er her.
Tag ingen unødige chancer.
End ikke for at imponere guderne.
Hold jer sammen.
De er her. Kom, broder!
Gå i gang, Arne.
Frygt ej. Sæt din lid til Gud.
Lad os bede.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn...
...som er i himlen, helliget blive dit navn, komme dit...
...som i himlen, således også på Jorden...
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Vor Far, Du som er i himlen...
Det er enden på alting. Menneskesønnen er kommet!
Leif.
Hvorfor lader de sådan nogle skatte stå ubevogtet hen?
Er de beskyttet af trolddom eller magi?
- Tydeligvis ikke. - De forlader sig vist på deres gud.
Hvis det er deres gud, så er han død. Han hænger naglet til et kors.
Han er ikke i live som Odin, Tor og Frej.
Hvad nytte er han så til?
Slå mig ikke ihjel.
Du taler vores sprog.
- Hvordan kan det være? - Jeg har rejst.
Vi rejser for at sprede Guds ord. I må ikke dræbe mig.
Hvad har du i hånden?
En bog. Johannes' evangelium. Det ville jeg redde.
Af alle skattene herinde...
...så er det den, du vil redde?
Ja.
Hvorfor?
Fordi uden Guds ord er der kun mørke.
Det her er virkelig et mærkeligt sted.
Vi har ledt overalt, men der er ingen kvinder.
- Kun de her mærkelige mænd. - De er deres guds præster.
Tag, hvad I vil. Det var det, vi kom her for.
- Hvorfor har du ikke dræbt ham? - Han er mere værd i live. Som træl.
Jeg slår ham ihjel. Vi har ikke plads.
Det forbyder jeg.
Hvordan det, lillebror? Vi er jo ligemænd.
Han skal dø.
Er det så vigtigt for dig, min bror?
Det er, hvad din gud betyder for os.
- Alt det guld! - Se!
Gå videre!
Peter Westerholm www.broadcasttext.com